I ett sagornas land-
-vilar ett kungadömes öde på en ynglings axlar.
Hans namn är Merlin.
Vänta.
Vissa glädjeämnen finns det kvar.
Jag påstår inte att det är opassande. Jag är inte kung. Det är ditt val.
Mitt val kan det knappast vara, men jag känner mig tvungen att tala ut.
- Egentligen ska de här kläderna bara... - Merlin, skulle du kunna göra en sak?
Skulle du kunna hålla tyst?
- Ja, det kan jag. Det är klart. - Nu.
Mina lorder, riddare och herrar.
Som ni vet har Camelots anspråk på Gedref länge varit omtvistat.
L dag kan jag kungöra att efter hemliga förhandlingar-
-har kungadömena Nemeth och Camelot nått en överenskommelse. Känn inte oro.
Överenskommelsen anstår båda de stora kungadömena.
Vår vänskap kommer dessutom att befästas av ett oupplösligt band.
Jag ska ingå äktenskap med Hennes Kungliga Höghet, prinsessan Mithian.
- Le. - Han kan inte mena allvar.
Le och applådera.
Varför har du inte sagt något till mig?
"Hemligt" innebär att inte säga något till skvallerbyttor.
- Du kan inte göra så här. - Nej. Jo förresten, för jag är kung.
- Är det inte lite... - Lite vad då?
- Tidigt - Vad menar du?
Menar du Guinevere? Du fick inte nämna hennes namn.
Det var därför jag inte gjorde det.
Guinevere gjorde sitt val. Hon bedrog mig och får stå sitt kast.
- Men... Det var inget. - Just det.
Det är bara det att du älskar henne.
Om du säger något liknande igen blir du också förvisad för alltid.
Eoghan.
- Ers nåd. - Har du det jag bad dig om?
Jag... Det var inte lika lätt som jag trodde.
- Har du glömt allt jag gjort för dig? - Nej.
Eller hur lätt det vore för mig att låta gripa dig?
Det vore synd att se ett ungt liv gå till spillo.
Jag kan inte göra det. Jag kan inte förråda min herre.
- Jag är ledsen. - Förråder du hellre mig?
Jag förstår. Du har svurit trohet till din herre. Det är berömvärt.
Varken du eller jag talar mer om saken.
Särskilt inte du.
Du kommer sent.
- Har du kartorna? - Det blev förhinder.
- Du har väl inte svikit mig igen? - Framtiden bär nog på fler tillfällen.
Camelot blir allt mäktigare. Om vi inte handlar snart finns ingen framtid.
Särskilt inte för dig.
Det är inte lätt. Kartorna över belägringstunnlarna skyddas väl.
Men du lovade att ge mig dem. Eller överdrev du?
Inte alls, men det tar tid.
Nu räcker det!
En man i din ställning kan gå vart han vill, Agravaine.
Föreslår ni att jag själv tar risken? Om jag skulle åka fast...
Då är det väl bäst att du inte åker fast.
Jag misstog mig inte.
Inte ens en svinstias lort kan dölja äkta skönhet.
Helios. Jag beklagar att vi träffas under dessa omständigheter.
Guinevere. Jag borde väl tacka dig för mitt liv.
- Byborna hade inte lika stor tur. - Det är svåra tider.
Jag behöver rekryter. Dagens ungdom är inte alltid så...entusiastisk.
Vem är du? Från vilken släkt kommer du?
- Jag är ingen. - Det har jag svårt att tro.
Så är det i alla fall.
Jag bryr mig ändå inte om varifrån andra kommer, bara om vad de kan bli.
Får jag äran att äta med dig?
Riddare av Nemeth. Camelot välkomnar er och sträcker ut en vänskapens hand.
- Varmt välkommen, prinsessan Mithian. - Jag har hört mycket om er, Ers Höghet.
Ni är stiligare än vad ryktena säger.
- Ska vi stanna ute i kylan hela dagen? - Förlåt mig.
L morgon ska en stor fest hållas för att välkomna våra ärade vänner.
Väntade du dig något annat? Kanske lägereldar och rått kött?
Jag vet inte vad jag väntade mig.
- Sätt dig. Jag vill veta allt om dig. - Det finns inte mycket att berätta.
Bara hur en vacker kvinna hamnade i en svinstia ute i obygden.
- Det är en lång historia. - Jag har hela kvällen på mig.
När de hade dödat min familj visste jag att jag stod på tur och tvingades fly.
Jag färdades i många månader innan jag fann någon som tog emot mig.
Som tack hjälpte jag till med grisarna.
Du har lidit mycket för att vara så ung, men nu är den tiden förbi.
- Min herre. - Jag sa att vi inte fick störas.
Morgana begär audiens.
Är hon här?
Välkomna henne och säg att jag tar emot henne.
- Är allt väl? - Ja, självfallet.
- Du har inget emot ett besök? - Jag trodde att vi skulle vara ensamma.
- Det går snabbt. - Jag borde dra mig undan.
- Det behövs inte. - Jag är mycket trött.
- Vi har knappt börjat bekanta oss. - Det ska vi säkert få tid till.
- Tack för din vänlighet. - Då ses vi nästa gång.
Du har besök. Du är dig lik, Helios.
- Har du kartorna? - Inte än.
Utan dem vore ett anfall mot Camelot lönlöst.
- Din styrka är visst ändå för svag. - Förberedelserna är snart klara.
- Men inte än. - Tvivlar du på mig?
Inte mer än du på mig.
Vi förstår nog varandra fullständigt.
Kom, du måste vara törstig efter resan.
Du får gärna stanna.
Se till att inte bli för distraherad, Helios. Det är mycket kvar att göra.
När jag är drottning av Camelot får du hänge dig hur du vill.
Det löftet kanske jag ber dig hålla.
Det ser jag fram emot.
Jag ville att ni själv skulle se det.
Det var rätt, sir Leon. Vilken tragedi.
- Stackaren måste ha tappat fotfästet. - Jag trodde det.
Men muren har ett högt bröstvärn.
- Han var väl full. - Kanske, men han luktar inte sprit.
Då måste vi be Gaius att undersöka kroppen.
- Han kanske kan säga vad som har hänt. - Jag hämtar honom genast.
- Ska du tjura hela dagen? - Jag tjurar inte.
- Du har inte sagt ett enda ord. - Jag tänker.
Du vet att det är skadligt för dig.
Arthurs öde är att gifta sig med Gwen.
- I så fall kommer han att göra det. - Men borde jag gripa in?
- Du tycker inte att det vore arrogant? - Jo.
- Jag vet inte vad jag ska göra längre. - Börja med att äta upp gröten.
Gaius, Agravaine begär din närvaro.
- Stackaren har brutit nacken. - Det måste ha orsakats av fallet.
Kanske, men den höjden borde ge fler skador.
- Han har inga skråmor eller brutna ben. - Vad menar du egentligen?
Det vet jag inte än.
Det ligger något i hans tunika.
- Det är ett brev från Odins hov. - Låt mig se det.
Jag måste uppsöka kungen genast.
Eoghan var kartritarlärling och kom från en god familj.
Men var villig att sälja rikets hemligheter.
Han hade tillgång till de känsligaste kartorna.
- Över belägringstunnlarna? - Jag befarar det.
Ni vet vad en fiende kan göra med sådana kartor.
- Hittades något mer med brevet? - Nej.
Då kanske pojken lyckades och blev mördad. Vi måste kontrollera valven.
Ja, det är klart.
Inga tecken på inbrott.
Pojken kom in utan att bryta sig in.
En fullständig inventering blir nödvändig.
Öka vaktstyrkan och hämta kartritaren. Pojken kanske inte var ensam.
- Du gör väl mig inte besviken igen? - Kartorna är som stadens nycklar.
Men mer dödsbringande.
Det var bra gjort, Agravaine. Äntligen.
Vill ni ha mer soppa?
- Nej tack. - Är det säkert?
Du har frågat tre gånger.
Vad skulle ni säga?
Oj-
- Förlåt, jag... - Ingen skada skedd.
Valven är skyddade, och inga kartor saknades.
Tack för att du agerade så snabbt. Nu får du ta igen det du har missat.
Det ska bli dans, och jag har hört att din jigg brukade vara en syn.
Brukade vara, ja. Jag är tyvärr inte lika rörlig som förr i tiden.
Dansande bör utföras i ungdomen och uppskattas på äldre dagar.
- Tyvärr firas snart Ostara-högtiden. - Är det något jag ska oroa mig för?
Traditionellt hålls en jakt då, men Merlin kan ordna en rundtur i staden.
- Några byggnader är flera sekel gamla. - Arthur, jag älskar att jaga.
- Gör ni? - Ja.
- Jag tror att det här är min kammare. - Just det.
Då önskar jag er god natt.
God natt, prinsessan.
Får jag...?
Förlåt.
- Mithian. - Ja, min herre?
- Jag tänkte kanske att... - Ja?
-...vi kunde äta frukost. - Frukost?
L morgon, tillsammans.
En picknick någonstans. På ett trevligt ställe.
Det ser jag fram emot.
Frukost... Vad idiotiskt sagt.
- Varifrån fick du den? - Källan är pålitlig.
Om jag ska anfalla Camelot måste jag vara säker.
Den är från kungens morbror Agravaine. Pålitligare källa finns ej.
Då är det bara en tidsfråga.
Jag skickar bud när styrkan är fulltalig.
Dröj inte. Pakten med Nemeth beseglas inom några dagar.
Det blir snart.
Någon lyssnar.
- Såg du vem det var? - Spärra av lägret!
- Inga spår? - Vem är kvinnan?
Bara en tjänsteflicka. - Leta vid floden.
- Har kvinnan ett namn? - Guinevere.
Din aptit har förrätt dig. Hon är ingen tjänsteflicka.
Vi måste hitta henne genast.
- Här, kanske? Vad tycker du? - Utsikten är otrolig.
Marken är lite ojämn.
Här, kanske?
Ja, det blir mycket bättre. - Merlin.
Perfekt.
Men är utsikten lika fin?
- Arthur... - Första platsen får det bli.
- Var inte elak. - Han har inget emot det.
Han behöver ändå bygga upp kroppen. Titta på honom.
Tack, Merlin. Jag tar resten.
Förlåt, jag vet inte vad som kom över mig.
Jag”
Jag vet inte vad jag ska säga.
- Vi får fortsätta leta i morgon. - Nej, hon måste hittas.
- Hon kan vara var som helst. - Hon är på väg till Camelot och Arthur.
Samla dina män.
Varför bry sig? Jag borde låta honom upptäcka hur han klarar sig utan mig.
Jag borde ta avsked. Jag borde ta avsked, sa jag.
- Sannerligen. - Du ska säga: "Nej, han behöver dig."
- Det är något som inte stämmer. - Precis
- Jag kan inte sätta fingret på vad. - Nu måste jag jaga.
Tack, Gaius. Du muntrade verkligen upp mig.
Gillar du inte jakt?
Vad är det för sport där den ena sidan har armborst och den andra ingenting?
Du gillar inte mig heller, eller hur?
Bara en dåre hade inte märkt det.
Jag ber om ursäkt om jag har förolämpat er.
Du har säkert goda skäl.
Jag har märkt att Arthur värdesätter dina åsikter mer än nästan alla andras.
- Även om han inte skulle erkänna det. - Det har ni rätt i.
Jag tycker verkligen om honom, Merlin. Jag hade inte väntat mig det, men...
Han är en älskvärd människa underytan.
Jag vill bara be dig att ge mig en chans.
- Kan du göra det? - Ja.
Tack
Gwen.
Trevligt att återse dig. Jag har jagat här sen jag var barn.
- Du har gjort tillräcklig skada! - Du missbedömer mig. Vi var ju vänner.
Jag vill bara hjälpa dig. Camelot ligger ditåt.
- Tror du jag skulle lita på dig igen? - Jag kanske ljuger, men kanske inte.
Jag känner också till skogen.
Det kvittar vart du flyr.
Vill du träffa din älskade Arthur igen? Det ska du få.
- Det kanske räcker för i dag. - Vi har knappt börjat.
Ingen idé att jaga utan byten.
Vi kan ge dig fem minuters försprång.
Ett rådjur!
Vilken skönhet.
Hon är er, Ers Majestät.
Jag trodde att ni var en bra skytt.
Ett guldmynt på att hon träffades.
- Hjortspån - Den kan inte vara långt borta.
Har ni hittat spåret?
Ers Majestät?
Ers Majestät.
- Det blir ingen mer jakt i dag. - Är ni en så dålig förlorare?
Gwen?
Gwen!
Gwen?
Gwen.
- Merlin! - Hur mår du?
Jag mår bra - tror jag. Vad gör du här?
Du blev skadad.
Nu minns jag. Var är Morgana?
- Har hon varit här? - Hon förtrollade mig.
- Hon och Helios tänker anfalla Camelot. - De skulle aldrig lyckas.
De har fått hjälp. Agravaine gav dem kartor över belägringstunnlarna.
Agravaine?
- Vi måste berätta för Arthur. - Vad är det som låter?
En patrull från Camelot. De kan låna dig en häst.
- Jag kan aldrig mer träffa Arthur. - Han vill träffa dig.
Det går inte efter att jag bedrog honom.
Du får berätta om faran. Jag har fått det jag förtjänar.
Ge dig av, skynda dig.
Ge dig av.
- Vi måste prata. - Jag ville inte bli störd.
- Det är mycket viktigt. - Trotsar du din kung?
Ja! Jag hade inte gjort det om det inte gällde något allvarligt.
Det är befängt! Jag vägrar tro att min morbror skulle förråda Camelot.
Kartorna över belägringstunnlarna förvaras här.
Jag förstår inte.
- Jag kom direkt. Är något på tok? - Nej, inte alls.
Förlåt att jag störde dig.
Ett ord till från dig, så landsförvisas du.
Har du inte sovit?
Är det något du behöver?
Hur kan jag älska någon som har bedragit mig? Jag förstår inte.
Hur skulle jag kunna förmå mig till att älska någon annan? Säg mig det.
- Om du inte behöver något annat... - Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag har ingen aning om vad jag ska göra.
Vad ska jag göra?
Det enda jag vet är att ingen skulle offra mer för Camelot och dig än Gwen.
- Och om det är så? - Du måste följa ditt hjärta.
- Om jag inte vet vad det innebär, då? - Det tror jag att du vet.
- Var det något mer? - Du kan gå.
Tack, Merlin.
Ers Höghet.
- Förlåt mig. - Ord duger inte längre.
Jag förstår.
Av det skälet erbjuder jag er och era ättlingar det omtvistade Gedref.
Skulle ni ge upp era uråldriga anspråk?
Jag önskar inte krig, och inte att vålla er mer sorg än jag redan gjort.
- Sådant kan inte hastas fram. - Jag har låtit upprätta ett avtal.
Om ni godtar villkoren undertecknar jag det genast.
Och om jag avböjer?
Det är allt jag kan erbjuda i all ödmjukhet.
Säg mig, vem kan trumfa över en prinsessa?
Ingen.
- Och alla. - Från vilken förnäm släkt kommer hon?
Ingen. Hon är dotter till en smed.
Och för henne skulle ni våga er tron och ert rike?
Utan henne är de inte värda något.
Jag skulle frånsäga mig mitt eget rike för att bli så älskad.
Farväl, Arthur.
Farväl, Ers Höghet.
Var jag korkad som avstod för en kvinna som jag kanske aldrig träffar igen?
Du kommer att träffa henne igen. Jag visste att du skulle fatta rätt beslut.
- Hur kan du vara så säker på det? - För att du är Arthur.
Den ädle forne och framtida konungen.
Dömd till att leva som ungkarl. Varför älska någon som inte går att hitta?
Du kommer att hitta Gwen. Ni kommer att hitta varandra.
Är du verkligen vis eller bara en pladdrande dåre? Jag vet inte längre.
Som om det rådde något tvivel om det.
Tiden är inne.
Översättning: Erik Swahn www.undertext.se